www.HoundDawgs.org
THE WAKHAN FRONT
Afghanistan 2014, Wakhan-området.
Kom her.
Læg dig.
Her.
Post syd til post nord.
Kom ind, syd.
Kaptajn, jeg kan se en civil på vej fra byen mod grænsen I sektor 43.
Det er Maleks søn.
Kan I se ham? Han er på vej ind I jeres sektor.
Hvad fanden?
Stop! Stop!
Forsvind herfra!
Indtag jeres positioner.
Der affyres varselsskud.
Goliath!
- Syd, kan I se hunden? - Negativt, kaptajn.
- JB, er hunden der? - Det tror jeg ikke.
- Vi kan ikke finde den. - Vent...
- Skal du tilshura? - Nej, Lernowski skal.
Lernowski! De der to skal ind til byen.
Ingen har set den.
Spørg, hvad han lavede ved grænsen. Han ved, at han ikke må være der.
- Det er ikke dit problem, siger han. - Jo, for han har intet at gøre der.
- Han vil have penge for sine får. - Mind ham om, at vi beskytter byen.
- Han er ligeglad. Han vil have penge. - 100 dollar!
Jeg skiver en check.
Hvad siger Malek? Har jeg ikke altid udtrykt mig klart og tydeligt?
Fårene døde I jeres pigtråd, så I skal betale.
- Jeg betaler ikke! - 100 dollar.
Nej. Lad os ikke skændes. Vi lægger den død her.
Vi ses igen I næste uge. Tak skal I have.
Ned!
- Hvor er de? - Klokken 12!
Jeg kan ikke se dem!
William!
Kontakt! Post syd, kan I se dem?
Negativt, ingen visuel kontakt.
Skytter I 43-7 eller 43-8. Bliv nede, kaptajn.
- Hvor er de? - Til højre. Endnu mere til højre.
William!
Du er ikke ramt.
Benj!
- Lige frem. Kl. 12, langs højderyggen. - Jeg er klar.
To skytter bag den tredje klippe. Nu!
Længere til højre. Kom nu!
- Skyd! - Mere til højre. Skyd!
Jeg bliver nødt til at løbe nu. Jeg elsker også dig.
Tag plads.
- Undskyld for det, der skete. - Glem det. Det sker for os alle.
- Hvordan har fruen det? - Fint. Jeg fortæller ikke alt.
Jo mindre du fortæller, desto bedre. Det er vel lige op over?
En dreng?
Ja. Jeg får Lernowski til at lave en tatovering af hans fødselsdato.
Tek, vi kan ikke lade ham gøre det. Enten dig eller mig, men ikke ham.
Jeg hader, at vi ikke har panserkøretøjer.
- Har du set en blive dræbt I en? - Nej.
Jeg så det I Kabul engang. Vi skulle hente liget. Herregud, Tek.
Fyren var et rent puslespil. Småstykker overalt.
Fingre I en handske... kødstykker...
Et enkelt forkullet knæ I gruset.
Vi måtte samle det hele op. Bid for bid. Det tog os...
Bax, hvor lang tid tog det?
Måske fire eller fem timer.
Da vi var færdige, vejede sækken mindre end en mand.
- Han var sprængt I småstykker. - Hvad gjorde I så?
Kaptajnen tog sækken og fyldte lidt jord I den.
Vi forseglede sækken og kisten, så familien ikke kunne åbne dem.
Og så blev han sendt hjem. Med jord og det hele.
Hvad helvede?
Post nord til basen.
- Post nord til basen. - Post nord, kom ind.
Mercier, lad mig tale med kaptajnen.
- Hvad laver de? - Bax.
- Post nord her, kom. - Der er et dusin byboere på bjerget.
- De brænder noget. - Har de nærmet sig posterne?
Nej, de er stadig I deres egen sektor.
- Hvad gør vi? - Ingenting.
- Bare hold øje med dem. - Forstået.
Post nord. Hvad sker der?
- Vi kan ikke finde Tek og Delcourt. - Hvad?
Posten er forladt. De svarede ikke. Jeg troede, at radioen var I stykker -
- men afløserne er lige ankommet, og der er ingen der.
Hvornår?
Lige nu. Jeg har sendt alle ud at lede, men vi kan ikke finde dem.
Hvad skete der? Så I nogle civile nærme sig?
Negativt. De vendte tilbage til byen. Derefter var der helt stille.
Jeg forstår det ikke, kaptajn.
De kan ikke have forladt posten uden, at du ville have set det.
Jeg forstår det ikke. Jeg slap ikke sektoren af syne.
- Faldt du I søvn? - Hvordan kunne du overse det?
De ville aldrig bare gå. Der må have været en form for kontakt.
Kontakt?
De må have hørt noget, som de undersøgte, og så skete der noget.
Vi finder dem sikkert I et eller andet hul.
- Hvor befandt de civile sig? - Oppe på højderyggen der.
Det er et får, kaptajn.
Havde du den sidste radiokontakt før eller efter dette?
Før, tror jeg.
Kaptajn...
Bax! Efter dem.
Jeg tager jer alle sammen, hvis jeg ikke finder mine soldater.
- Ingen har gjort noget. - Hvad lavede ungerne deroppe?
De var oppe med fårene.
Hvorfor er du ikke I skole?
- Han er fårehyrde. - Ja, I er vel fårehyrder alle sammen.
Vis mig dine hænder. Kom så!
De er rene I forhold til, at du er fårehyrde.
Visiter ham. Tjek, om han har en mobiltelefon.
- Han har ingenting. - Hvad lavede I deroppe?
- Vi brændte fåret fra pigtråden. - Hvorfor?
Det var ikke slået ordentligt ihjel, så de kunne ikke spise det.
Jeg skal have besked, når mere end to mænd går ned til dalen.
- Ingen går ned til dalen. - Hvad med ham? Den anden dag?
Mænd med får tæller ikke.
I beskytter nogen. I er bange. Det er Sultan, ikke sandt? Hvor er han?
Hvis jeg skal brænde hele byen ned for at finde mine mænd, så gør jeg det!
Der vil kun være aske tilbage.
Så tager vi til Kabul og anmelder dig. Så er det dig, der bliver til aske.
Brug ikke den tone over for mig.
Er det penge, de vil have?
Jeg ved det ikke. Det her er ikke Kabul. Det fungerer anderledes her.
- Få dem til at tale. - Tror du, de tilhører al-Qaeda?
Her er sidste nats satellitoptagelser med 30-sekunders intervaller.
Fra byboerne går kl. 2.44, og indtil afløserne kommer kl. 6.03 -
- er der ingen spor af aktivitet I sektoren eller ved grænsen.
Og to af jer holdt vagt.
- William? - Ja?
Gå derover.
- Hvad har jeg nu gjort? - Gå derover.
- Her? - Lidt længere.
- Sæt dig midt I lejren. - Her?
Det er fint.
Kig på ham.
- Kan du se ham? - Ja.
Sergentens tur.
Så let er det at blokere for varmen. Stol ikke på alt, hvad I ser I kikkerten.
Ikke mere af det her.
Vi har endnu ingen anelse om, hvad der er sket. Om de lever eller er døde.
Men vi finder dem. De, der kender mig, vil vide, -
- at jeg aldrig har efterladt hverken personer, lig eller køretøjer.
Vi gennemsøger sektoren. Mine ordrer er som følger:
Hold jer inden for synsafstand af gruppeføreren, dag og nat.
Vi lukker posterne af og passer vinduerne til.
Ingen skal kunne komme ind eller ud.
Der skal sættes bevægelsessensorer op ved alle poster.
Vi nævner ikke de savnede, før vi har noget reelt at fortælle til familierne.
Det bliver hårdt, men jeg blokerer telefonlinjen indtil videre.
I kan gå.
Jeg køber det ikke. Tæppet virker ikke I praksis. Det larmer og lækker varme.
Hvad skulle jeg sige? De er måske deserteret.
For at få halsen skåret over I Pakistan?
Kaptajn?
- Må jeg spørge om noget? - Naturligvis.
- Jeg vil bede om en velsignelse. - Af feltpræsten? Nu?
Hvis det kommer til kamphandlinger, og der sker noget...
Så er det ikke nok?
Velsignelser er til for de døde.
Det er koldblodighed, du har brug for. Den får dig helskindet hjem.
Jeg skal se, hvad jeg kan gøre.
Wakhans krigere!
Denne sektor er under international kontrol.
Vi er villige til at lytte til jeres krav for at få løsladt gidslerne.
Vi anmoder om våbenhvile og forhandlinger.
- Lernowski, hvad ser du? - En pæl, kaptajn.
- Beskriv den. Ingen pigtråd? - Nej, ikke andet.
- En meter høj, af metal og rusten. - Bed Mercier bruge detektoren.
Intet at rapportere. Det er bare en gammel pæl.
- Intet at rapportere, kaptajn. - Okay, fortsæt.
Skal du ikke afløses?
Jeg flytter mig ikke, før vi har nakket de røvhuller.
Var det op til mig, fjantede vi ikke bare rundt.
Hvad ville du så gøre?
Få de lokale til at snakke.
Hallo, de brænder et får samme nat som vores soldater forsvinder?
Civilist nærmer sig!
Stop! Forsvind herfra!
- Franske soldater! Åbn porten! - Tåregas!
Åbn porten!
Hvad er det for en klovn?
Visiter ham!
- Han er ubevæbnet. - Bed ham identificere sig.
Hans navn er Gulbbudin Bakhtawar.
- Har han set mange mænd uden tøj? - Hvad?
Spørg, om han har set mange mænd uden tøj?
- Han har set meget tøj uden mænd. - Luk ham ind.
Han siger, at obersten I Kabul har sendt ham.
Har du en besked til ham? Jeg tror, han mener billeder.
Tager obersten imod ham sådan her?
Alle kender ham I Kabul.
Åndssvage kristne, der kaster med røg, når han kommer for at hjælpe.
Det er okay.
Her er billederne af mine to soldater.
Han følger oberstens ordrer og vender tilbage, når han ved noget.
Han stiger af motorcyklen næste gang. Stikker hænderne I vejret og venter.
Så får han hverken gas, eller bliver skudt I hovedet.
Forstået?
- Er det et ja? - Ja.
Spørg, hvornår han tror, han vender tilbage.
Insha'Allah, men hvornår?
Godt så. Sørg for, at han kommer af sted.
Tak.
Post syd til basen.
Post syd, kom.
Han er kørt. Han forlod sektor 43-9 kl. 21.45.
Forstået.
- Vil du have noget? - Nej.
Hvad foregår der?
Et dyr. Jeg undersøger det.
Gør det.
Intet at rapportere.
Den ligger der. Han gav den en ordentlig omgang.
- Har du mere chokolade? - I min taske.
- Hvor? - I øverste lomme.
- Er du okay? - Ja, det er fint.
- Jeg så dem I nat. - Hvem?
Tek og Delcourt. I en drøm.
- De var I en grotte. De lå og sov. - Og?
Det var det. Det var bare mærkeligt at se dem.
Du skal lære at holde kæft.
Alle synes, du skal holde kæft og åbne ild, når du får besked på det.
Jeg skal pisse. Tag over her.
Ben?
- Jeg var der. Ligesom jeg plejer! - Hvor?
- Der, sådan her. - Faldt du I søvn?
- Detektoren tændte ikke. - Solen var stået op.
- Sig sandheden. - Det var ham, der sov!
- Du lyver! - Han rørte sig ikke ud af flækken!
Du giver mig ikke noget valg, William. Til fængslet.
Hænderne.
- De er I min zone. Hvad gør jeg? - Vent!
- Hvad siger han? Khalil? - Jeg kan ikke høre det.
Hvad siger han? Oversæt!
Han vil forhandle med dig. I morgen tidlig kl. 6.00, ved grænsen.
Sig, at jeg accepterer. Men kl. 12, I fuldt dagslys.
- Hvad så? - Han accepterer vilkårene.
Jeg vil ikke have dig deroppe. Du udsatte os for fare.
Du vil blive afhørt af de øverstbefalende.
Du rejser du herfra med den næste transport. Det er bedst for alle.
- Sagen vil blive efterforsket. - Hvorfor? Han var der. Han sov.
- Det er min erklæring. - Find på en anden historie.
I har brug for mig deroppe!
- Der foregår et eller andet! - Selvfølgelig gør der det.
Mændene dræbes eller kidnappes.
Vi må tage tilbage og sove der. Og løse det hele!
- Før vi alle forsvinder! - Du har overset noget.
Vi har alle overset noget. Tag dig nu sammen.
Skriv ned, hvad der præcis skete og skriv det under.
Har du forstået?
Du har en del at forklare. Det bliver ikke let.
Men vi finder dem, så vi kan komme hjem.
Det er en form for kommunikation. En kode.
Intet får ved pælen-sikkert. Får-fare.
- Hvorfor skyder vi ikke bare fåret? - Nej, vi afbryder. Vi vender om.
Hør efter, vi trækker os tilbage.
- Hvor er de? Hvad ser I deroppe? - Ingenting, kaptajn.
- Han spørger, hvad vi vil? - Jeg vil have mine soldater.
- Han vil have sine mænd. - Hvilke mænd?
Ingen anelse.
Jeg vil have bevis på, at mine soldater er I live.
Han har ikke dine soldater, men han vil forhandle om sine mænd.
Er de her ikke, eller har han dem slet ikke?
Han har ikke dine soldater, men han tror, at du har hans.
Bed ham komme langsomt frem. Så taler vi ansigt til ansigt.
Pas på, de kommer frem. Ingen skyder.
Dæk mig.
Hvem har hans mænd, hvis det ikke er os?
Spørg, hvor mange han har mistet og hvordan.
Den, som angriber med ukendte våben, skal få Allahs vrede at føle.
Spørg, om han er Sultan.
Det er han. Han undrer sig over, hvorfor du spørger.
Jeg sendte en mand til Pakistan for to dage siden for at forhandle.
En afghaner. Har han set ham?
- Han har ikke set nogen. - Lad os indgå en aftale.
Han leder efter sine mænd I min sektor og jeg leder efter mine I hans.
- Hvad helvede, Antarès? - Oversæt!
Vi indgår våbenhvile. Ingen åbner ild, før vi har fundet alle.
Han kan oven I købet tage op til byen deroppe. Løgnerbyen.
- Hvad siger han? - Han lader som om, han taler med en.
- Er du sikker? - Ja, han snakker med sig selv.
Vi kan ikke forhandle med Taliban!
Han lyver. Det kan vi altså ikke.
Han vil have en form for garanti.
Finder vi dem, der har mine mænd, finder vi også hans.
Du skal sværge.
Jeg sværger. Hans tur.
Han sværger, men han skærer halsen over på dig, hvis du forråder ham.
Hør efter, alle sammen. Lad dem passere.
- Skal vi tage derop? - Vi afventer.
Allah kan ikke forhindre flere afbrændinger eller overfald.
Men det kan jeg.
Allah er stor.
Malek, vil du ikke byens bedste?
Det er ikke mig, der bestemmer, hvad der sker.
Det er jeres krig. Vi kan ikke hjælpe jer.
Vil I helst have Taliban her eller landets hær?
Jeg vil ingenting. Allah bestemmer og...
- Og? - Fanden tage jer.
- Det her er meningsløst. - Kaptajn! Se!
- Den stod hjemme hos dem. - Hvor har I fået den fra?
Hans søn fandt den I dalen.
Han fandt motorcyklen her. Der var ingen her.
Jeg vil høre alt, hvad I ved. Om så det skal tage hele natten.
Skrid! I vil også forsvinde som hunde!
- Dit svin! Køter! - Han fortsætter med at fornærme dig.
Rolig nu! Det er nok!
Han vil have, at du samler hans far op fra jorden.
Han snakker, hvis du hjælper hans far op.
Ikke på jorden, på motorcyklen!
Jeg lytter. Hvad er det, der foregår?
Det her er Allahs jord.
Er det det her, du ønsker?
Han har ikke gjort noget.
Så det her er Allahs jord?
- Sergent, "Allah" er alt, hvad du får. - Oversæt.
- Ja. - Hvor langt strækker Allahs jord sig?
Til den anden side af bjerget og så slutter det.
Ligger lejren og byen på Allahs jord?
Nej.
Er det forbudt at gå her?
- Man kan gå her, men ikke sove her. - Hvorfor ikke? Hvad sker der så?
- Så henter Allah dig hjem. - Hold nu op.
Spørg, hvornår det begyndte. Var det da soldaterne kom?
- Nej, langt tidligere. - Hvornår?
Kom her.
Giv ham dem.
Der. Nej, der.
Hvorfor tage fåret med derhen? Der er ikke noget græs.
- Det er der, Allah tilgiver. - Hvad sker der så?
- Man bliver tilgivet. - Er det det?
Afleverer han ikke mændene tilbage?
Jeg afleverer et får til Allah, det forsvinder, og jeg bliver tilgivet.
Nej, det står der en dag, før det føres til byen og får halsen skåret over.
Hvad hvis Allah tager det?
- Allah tager ikke fåret. - Hvorfor ikke?
Det sover ikke på jorden.
Jo, det gør. Alle får sover på jorden.
Hvis fåret er alene, er det bange og sover stående.
Og hunde?
Hunde sover på jorden, så de forsvinder.
Se her. Jeg lægger mig ned og sover.
Lad være med det.
Mens jeg sover, kommer der en mand og dræber mig I løbet af natten.
Han tager mig med og brænder mig. Oversæt.
Du påstår, at Allah tog ham, men det var en mand, der myrdede ham.
Du har ikke set Allah gøre det, så du kan ikke være sikker.
- Jo, jeg kan. - Hvordan kan du være sikker, -
- når du aldrig har set det, eller kommer til at se det?
Se derovre. Det er mørkt, og man kan ikke se mændene.
Men man kan se dem med kikkerten.
Bare fordi du ikke kan se dem, betyder det ikke, at de ikke er der.
Det er bare mørkt, og du har ingen kikkert.
- Kaptajn, det er lejren. - Ja?
Kaptajn, William er flygtet.
Han tog motorcyklen.
William!
Der!
Der er låst.
Det er hans, kaptajn.
Sovepiller.
- Vi må videre! - Kaptajn, jeg tager ikke tilbage.
- Vi må gå til modangreb. - Mod hvem?
Vi har brug for beviser. Fakta.
Vi har ledt efter beviser I fem dage. Vi har pareret ordrer.
Fire soldater er forsvundet, og Taliban er tilbage.
- Det er uforklarligt. - Vi mangler bare forklaringen.
Fortæl, hvad du tænker, Antarès.
- Vi kender ikke vores fjende. - Hvordan kan vi så nedkæmpe dem?
Jeg har fået nok. Jeg kontakter familierne og de øverstbefalende.
Rør ikke det der.
Klokken er 11.00, onsdag. Den sidste transport afgår I morgen kl. 8.
Tag med den, hvis I vil. Men beslut jer nu. I får ikke en chance til.
Hvis I beslutter jer for at blive, er én ting sikkert:
Uanset hvad der sker, er og bliver jeg jeres befalingsmand.
Oscar Varennes, feltpræst. Det er en fornøjelse, kaptajn.
35. Regiment, 4. Kompagni.
- Hvor længe har I været her, kaptajn? - I nogle uger.
- Nogen kamphandlinger? - Ikke direkte.
Bare en følsom mission.
- Har de sagt noget? - Nej, det er jo det.
Det er mit job at observere folk og konstatere, om de er ved at knække.
Dine mænd er ved at bryde sammen.
- Gør dit arbejde. Berolig dem. - Berolig dem?
Tror du, at Gud er en bamse, som du kan kramme om natten?
Det ved jeg ikke. Fortæl dem, at... Gud er kærlighed.
Kig på alt det lort, som foregår rundt om dig. Hvordan kan du sige det?
Så er det nok. Du tager med transporten kl. 8.00 I morgen.
"Mens mændene lå I dyb søvn, hørte jeg en stemme."
"Den hviskede og sagde: Menneskets liv på jorden er som soldatens."
"Hans dage minder om lejesoldatens."
"Jeg var rolig, men rystet. Han greb mig om nakken og knuste mig."
"Han skød på mig som på en måltavle. Han angreb igen og igen."
"Han kastede sig over mig som en kriger. Det er Ham, som jager mig."
"Han har revet mig itu og behandlet mig som sin fjende."
"Hans soldater mobiliserer sig og slår lejr om mit telt."
"Snart skal jeg sove I støvet."
"Han vil søge efter mig, men da er jeg væk."
- Er der dækning? - Ja.
Der er et satellitopkald.
- Hvem er det? - Williams kone. Det er til dig.
- Hvor har hun nummeret fra? - Ingen anelse.
- Hallo? - Kaptajn Bonassieu?
- Hvor har du nummeret fra? - William gav mig det.
Jeg ville bare fortælle, at jeg har født.
- Det er en militær linje. - Lad mig tale med ham.
- Jeg siger det videre. - Jeg vil selv gøre det.
- Det går ikke. Jeg lægger på nu. - Vent!
Farvel.
Antarès? Hvad foregår der?
Læg dig ned, så jeg kan se dig.
Antarès!
Det er okay. Jeg er okay.
Jeg skal nok klare det.
Du er helt oppe at køre.
Det kommer til at ske.
Det er et spørgsmål om tid.
Jeg har ikke sovet I flere dage.
Når jeg gør, drømmer jeg den samme drøm. Jeg ser dem...
Hvem?
Delcourt, Tek, Benj, William.
De sover I en grotte neden for grænsen.
William har sat griller I hovedet på dig.
- William? - Han fortalte sin drøm til mig.
Han fortalte den til alle.
Han fortalte den ikke til mig. Ingen har fortalt den til mig.
Han siger, vi skal forsvinde. Han var her først.
Hvem har tegnet cirklen?
Det har han.
Hvad er det?
- Det er stedet fra suraen. - Hvad? Hvilken sura?
Folket I grotten. Byboerne har fortalt ham om det.
Foretag en måling.
Den sorte sensor først.
Nå?
Der findes et hulrum tre meter nede.
Og det højeste punkt?
Der er en kanal her I nærheden.
Sergent, vi har aktivitet her.
De vil se hullet.
Ja, men uden våben.
De er bange.
- For hvad? - For hvad vi vil finde.
Det er historien om nogle mænd, der flygtede fra byen.
De gemte sig I en grotte og bad Gud om hjælp.
Gud lod dem sove I mange år.
Nogen påstår, at de var fire. Andre siger fem.
Nogen hævder, at det var syv mænd og en hund.
En hund?
Ja, der var også en hyrde med sin hund, som de mødte på vejen.
Hunden sov udenfor grotten med potterne strakt ud.
Man kunne se dens tænder.
Øjnene var åbne, som om den vogtede over grotten -
- selvom den havde sovet I flere år.
Og da de vågnede...
Vi fortsætter. Hent udstyret.
Vi har forsøgt. Der er ingen dernede.
Jeg så det I en drøm. De må være her.
Hvordan skulle det være muligt? Der er ingen vej ind eller ud!
Lad os komme væk før F-16'erne er her.
- Khalil? - Jeg forstår ham ikke.
Han siger jo et eller andet.
Du har mistet kontrollen. Kaptajnen er dummere end en ged!
Hvordan skal han kunne binde sin ged I alt det her postyr?
Er du tilfreds nu?
Du finder dem aldrig. Det er der ingen, der gør. De er forsvundet!
Nu skal vi fylde hullet igen.
Kaptajn Bonassieu, jeg har ikke hørt fra William I en uge.
Ingen svarer I lejren. Rygterne svirer.
Familierne taler om kampe og om gidsler.
Jeg vil vide, om der er sket noget, eller om han er I fare. Nu.
AFGHANISTAN: ISAF-TROPPERNE FORLADER LANDET
- Hvad sker der? - Det er begyndt.
- Hvad? - Det er Ham.
Hør godt efter, kaptajn.
Først var der ingenting, ikke engang sten.
Så skabte Han træerne -
- dyrene -
- kvinderne -
- mændene, dig og mig.
Men nu er det slut. Han henter os hjem, en efter en.
Det begyndte her, men det kan også ske andre steder.
Snart sker det overalt. Med os alle sammen!
Han tager børnene -
- fædrene, mødrene.
Snart er der ingenting tilbage. Ingen mennesker.
Nogen vil kalde... men ingen vil svare.
Jeg er bange, kaptajn. Det skræmmer mig.
Antarès!
Hent fire og klip dem.
Hvad?
Sarah, kampene er begyndt igen. Jeg kan ikke tale om det.
Der er ikke noget at sige. Ingen her har noget at sige.
Alle slås, lukker deres munde og lukker deres øjne.
Så selv jeg tier stiller og lukker øjnene.
Jeg lukker dem nu, Sarah.
Jeg er usynlig. Jeg lever her I bjergene I frygt.
Jeg er I vores hjem. Ved siden af dig og vores barn.
Jeg åbner øjnene og tænker, om det var virkeligt.
William, jeg kan ikke kende dig. Jeg genkender ikke dine ord.
Hvad er det, der foregår?
Du sagde, at kampene var forbi. At du ville være hjemme om få dage.
Din mor og jeg så billeder derfra for nyligt.
De fortalte om flere tilskadekomne.
Mange soldater vender tavse hjem. Uden evnen til at tale.
Kom hjem til os, William. Kom hjem til mig.
Rør.
Kaptajn Bonassieu -
- ved at udsætte dine soldater for egen ild, er fire af dem omkommet.
Ifølge paragraf L-456B -
- arresteres du hermed og stilles for Den Internationale Domstol.
Mens efterforskningen kører, vil du forblive I militærets varetægt.
Giv agt!
Sarah, angrebet blev indledt I nat.
Rundt om mig hørte jeg skrig og lyden af våben.
Jeg tager en dyb vejrtrækning og resignerer stille og roligt.
Jorden kalder på mig -
- som en ulydig søn, der har strejfet for meget rundt.
- Jeg hører de døde tale. - For Tek.
- Vore døde. - For Delcourt.
- Alle vore døde. - For Benj.
- De kender mig. - For William!
De kalder mig hjem.
Sarah, jeg sover ikke.
Jeg er ikke væk. Jeg er ikke forsvundet.
Jeg er fraværende.
Jeg venter på dig bag en dør.
I en verden inden I verden, en verden ved siden af verden.
En verden, der omgiver verden.
Oversættelse: J. Petersen